Så du hva han gjorde?
- Bort fra veien! - Unnskyld! Unnskyld!
Se!
Jeg vet ikke hva som skjer med meg! Jeg prøver å komme meg til sykehus!
- Opp med hendene! - Vi har omringet romvesenet.
- Vi har ham i sikte. - Bruk dødelig vold.
- Dødelig? Det er ikke med forsett! - Bli der, og opp med hendene!
- Snu deg, hendene på panseret! - Jeg skal gjøre som dere sier!
Men ikke skad meg! Jeg vet ikke hva som
skjer med meg.
Vent! Stå i ro!
Hvor ble han av? Kall inn forsterkninger!
Hallo! Han er i smuget!
- Hei. Hva heter du? - Joey.
- Jeg heter Daisy. Vi beskytter deg. - Flere på vei. De første er beseiret.
- De har fattet poenget. - Joey. Joey! Heng på meg!
Jeg vet du er redd. Jeg har opplevd det samme, jeg kan hjelpe deg.
- Vi får deg vekk herfra. - Det var du som fikk bilen og...
Best om du flytter på deg, kamerat.
- Sa jeg ikke det? - Du har få alternativer og ingen tid.
- Det kan ikke bli galere, hva? - Nei.
Jeg tar det tilbake!
Kjemiske våpen! Maske på!
Hva i helvete skjedde? De er forsvunnet!
Åssen går det der inne?
Bra... antar jeg. Håper denne ikke bare skal oppover!
Ta det rolig, vi er nesten framme.
- Vi hadde ham, men han rømte. - Han rømte ikke, han ble hentet.
Vi sikrer situasjonen.
Uten mer oppmerksomhet, takk. Dere hadde jo helikoptre!
Dette blir stadig vanskeligere å skjule.
Vi lar dere snakke i fred.
Hvem er dere? Hva er S.H.I.E.L.D.? Har dere gjort dette mot meg?
Vi beskytter din type fra verden, og dere selv, og verden fra dere.
"Min type"? Hva skjer med meg?
Du hadde en biomorf begivenhet. Kort sagt, DNA-en din er forandret.
- Og den lange versjonen? - Den er lang.
Nå må du forstå at du overlever.
Greit. Så dere kan kurere meg?
Beklager. Vi lærer oss å leve med det.
Det føles som om livet ditt er slutt, men det har blitt mer interessant.
Interessant? Jeg er ingen forelesning!
Så du kraftledningen treffe tankbilen? Jeg skaper katastrofer!
Alt var... Hvorfor blir ikke boksen, eller hva pokker det er, flytende?
Det er tilpasningsdyktig materiale. Du er trygg der inne, og vi her ute.
Jeg føler meg ikke trygg, men som om organene mine flytter på seg...
Pust nå. Først må du hvile.
Vi flyr et par timer til, og du blir her, så legg deg ned.
Du føler deg bedre etter litt søvn.
- Jaså... Takk, hva du enn heter. - Daisy.
Takk for at du ikke lot dem skyte meg i hodet.
En ting til... Spiser du vitaminer eller fiskeolje hver dag?
- Nei, ikke hver dag. - Ok, hvil deg nå.
- Hvordan har han det? - Greit.
- Tredje episoden denne måneden. - Frekvensen av nye tilfeller øker.
- Vi visste at det ville bli sånn. - Inhumaner kan dukke opp over alt.
Til nå, bare i USA, og dette flyet kan fly lenger enn det gamle.
- I flere dager, så... - Du elsker det nye leketøyet ditt.
- Ja, men selv med rekkevidden... - forsvinner Inhumaner fortsatt.
- Han er den første på lenge. - Spesialgruppen kom før oss igjen.
Hvem de nå er... Hvor mange har de tatt?
Vi har mistet minst fem individer.
- Spørsmålet er hvem som leder dem. - Ikke hvis du gjorde din del.
- Hvordan var det å være paparazzi? - Jeg kan ha oversett mitt sanne kall.
Jeg har satt alle mine menn på å identifisere denne kvinnen
så vi kan liste ut hvor hun fører dem og hva hun vil gjøre med dem.
- Det har høyeste prioritet. - Vi finner dem.
Finn ut hvem som leder dem, jeg fikser resten.
- Noen spesielle jeg skal sjekke? - Jeg har noen navn.
Sørg for at de ikke narrer deg igjen.
Denne typen metamorfose blir stadig mindre sjeldent.
Og jeg liker ikke at en av dem slapp unna.
- Hvem i helvete er du? - Jeg heter Bobbi.
Som i Robert, men i mitt tilfelle er det Barbara, noe som er verre.
Rommet er ditt, føl deg som hjemme.
Når du skifter, legg klærne i skuffen her for analyse.
Skjermen ber deg utføre en serie skanninger.
Jeg vet du ikke liker det, men ndersøkelsene gjør ikke vondt.
Jeg kjenner deg ikke, så ikke tro at du vet noe om meg.
Du utsetter legebesøkene dine.
Eks-kjæresten din var helsefanatiker og maste på deg om helsa di.
- Har du spionert på meg? - Jeg har sett Facebook-siden din.
Jeg så nok til å vite at du bryr deg mer om andre enn deg selv.
- Har jeg skadet noen? - Sannsynligvis.
Men det er ikke rapportert noen dødsfall ennå. Det er bra.
Daisy kommer snart og forklarer. Men du er ikke farlig for noen her.
Du er trygg fra dem som prøvde å skade deg. Hvem de enn er.
De er ikke Hydra. Mine kilder sier at Hydra har gått under jorden.
Ja, Hydras finanser er statiske. Ingen penger skifter eiere.
Og med tanke på greiene de bruker, er de godt finansiert.
- Hvis hun ikke er Hydra, hva er hun? - Alt annet. To år i CIA.
- Er det som MI6? - Ja, og hun var konsulent for CDC.
- Alltid under ulike alias. - Hvordan skal vi kunne finne henne?
Kanskje vi kan spore våpenet. Ta det ned til Bobbi og få det analysert.
Nei, nei, nei... Jeg går ikke i nærheten av Bobbi.
Da gjør jeg det selv. Du skal jo ikke gjøre noe som gjør deg ille til mote.
Jeg vet at du er sarkastisk, men jeg skal ta deg på ordet.
- Mack, gå ned og hjelp Skye. - Daisy.
- Vanskelig å venne seg til, hva? - Nei, bare for deg.
- Hva vet vi om José Gutierrez? - Han kaller seg Joey.
- Byggeformann og MC-fyr. - Smelter metaller på tre meters hold.
Ja, og forståelig nok skremmer det møkka ut av ham.
- Hei. Kan vi komme inn? - Dere er inne.
Dette er partneren min, Mack. Vi vil bare snakke med deg.
- Så hun snakker, og du er musklene? - Tro meg, hun er musklene.
Han ser stor og skremmende ut, men han er myk som en teddybjørn.
Hvordan har du det?
Som en fremmed i min egen kropp, som jeg hater. Takk for omtanken.
- Som jeg sa, så... - Vet du hva? Bare si det.
Du trenger ikke å være snill lenger, takk.
Ok.
En liten del av befolkningen har et utenomjordisk gen i DNA-et sitt.
En kjemikalie aktiviserer genet, hvilket gir dem unaturlige evner.
- Greit... - Terrigenet ble nylig sluppet ut.
Du var en av de første med genet som kom i kontakt med det.
Så... Jeg er et romvesen?
Delvis romvesen.
Velkommen til klubben. Vi kaller oss "Inhumaner".
Ok...
Det var en god historie, i alle fall. Den blir moro å fortelle venner.
- Det må du dessverre vente med. - Hva innebærer det?
Vi lar deg ikke dra før du har evnene dine under kontroll.
Og vi må vite at du bare bruker dem i ytterste nødsfall.
- Og til og med da... - Ditt gamle liv er over, Joe.
- Hæ? - Jeg beklager, det bare er sånn.
Mener dere at jeg aldri noensinne kan vende tilbake til mitt gamle liv?
- Ikke i nærmeste fremtid. - Først må du ha kontroll...
Jeg liker livet mitt!
Det har tatt meg lang tid å skape et liv som jeg trives med.
Jeg vil ikke bare forlate det. Jeg vil faktisk tilbake nå!
Var det romvesener som angrep, eller et eksperiment som gikk galt?
Det var en vanlig latinamerikansk fyr. Han var helt gal i blikket.
Politiet jakter på mannen, og ber om all informasjon som kan hjelpe.
Verden har vært nervøs helt siden Sokovia falt fra himmelen.
- Akkurat nå forhører de slekten din. - Altså må jeg til dem før...
Da får du håpe at de dreper deg før du velter en bygning over noen.
- S.H.I.E.L.D. er din beste sjanse. - Slipp meg ut, for helvete!
- Hvis du mister kontrollen... - Slipp meg ut!
- Nye avlesninger fra monolitten? - Nei, et varselskudd fra Daisy.
Ikke noe nytt på flere måneder. Fitz har sluttet å sende sonder i rommet.
Ingen har satt sin fot der inne siden Simmons ble slukt av den.
- Var det fiskeolje igjen? - Vi kan ikke spore samtlige flasker.
Den gode nyheten er at metallet sank til bunns.
Kjemikalien skader ingen mennesker, men den forandrer alt for Inhumaner.
- Den dårlige nyheten... - Hvor kan den ha blitt spredd?
- Havstrømmene har spredd den. - Hvor langt kan den ha nådd?
- Vi jobber på en simulering. - Bruk biologi-utdannelsen din.
- Jeg glor på skjermer i all evighet. - Rehabilitering er kjipt.
Men du håper i det minste ikke at kneet ditt skal vokse tilbake.
Jeg er frustrert over simuleringen.
- Be Fitz oppspore dette. - Da kan vi finne den mystiske jenta.
Hun foretrekker nok "den mystiske kvinnen". Hvor er han, forresten?
- Jeg har ikke sett ham i dag. - Han sjekker en siste ledetråd.
- Han har hatt mange siste ledetråder. - Jeg vet det. Jeg prøver bare...
Det gjør vi alle. Men han må slutte å banke hodet mot veggen.
- Jeg kaller ham inn. - Takk.
- Fitz. - Du skal sjekke et våpen for Coulson.
- Det klarer du. - Jeg kan ikke beskytte deg lenger.
Jeg begynner, men du må komme hit.
- Jeg skal bare sjekke en siste greie. - Snart.
Ja. Ring hvis du kjører deg fast.
Bare én siste greie...
Det bør være den veien der.
Unnskyld! Du burde ikke gå dit alene. Men jeg blir ikke med.
Ok. Hold deg i nærheten, bare.
Jeg vil ordne et møte med mannen som bestemmer.
Vi snakker engelsk, min venn, men du snakker ikke arabisk.
Jeg søker Yusef Hadad. Er han her? Jeg vil treffe ham.
- Men vil Yusef treffe deg? - Han vil nok ha dette.
- La meg se. Jeg avgjør... - Jeg skal møte Yusef. Skjønner du?
Eller er engelsken din dårligere enn du tror?
Som du vil.
- Søker Fitz i blinde fremdeles? - Han har en teori.
- Derfor låste jeg inn steinen. - Han ville aldri våge å gå inn dit.
- Men det hjelper ham takle det. - Nei, tvert imot.
Fint at han ikke gir opp, men han er forsker, og bevisene er tydelige.
Jeg vet det, men jeg akter ikke å fortelle det til ham. Vil du?
La ham grave, da.
Ildgivning!
Uten ham her, blir det du som må sjekke dette.
Det er en prototyp. Håndgjenkjennelse i håndtaket.
Kjøles med helium, pipe og i sluttstykke i titan.
- Ny teknologi. Kanskje Darpa. - Det var det jeg tenkte.
- Så du trengte ikke hjelpen min? - Nei, jeg...
Jo, takk.
Vi kan overvåke Darpa. Kan være fra det svarte markedet.
- Be Hunter høre med sine kontakter. - Hunter prater ikke med meg.
- Vet du hvorfor? - Ja.
Jeg håper at du vet hva du gjør, og at alt ikke blir katastrofe.
Teamet er ille ute som det er. Vi har ikke råd til flere problemer.
Kom igjen, hvis du vil møte Yusef.
Vi prøvde å åpne kofferten din
men som du ser, klarte vi det ikke.
Jeg vil at du gjør det for oss.
Jeg gir deg gjerne innholdet, men bare i bytte mot noe du har.
Eller kanskje i bytte mot livet ditt?
Glem det.
- En mann uten noe å tape. - Hør nøye etter nå.
For å få tilbake en venn, må jeg forstå en eldgammel monolitt.
Til slutt ble den gravd ned i Yucatan.
Den ble funnet ved artefakter. Alle verdiløse, unntatt én.
En beholder for en pergamentrull-
- der det står hva monolitten er, som er det jeg vil vite.
Jeg klarte å spore beholderen til Mosuls museum i Irak.
Ekstremistvennene dine tok den, og jeg er 90 % sikker på at den er her.
Du kan gi meg den i bytte mot innholdet, eller drepe meg-
- og bruke dokumentmappen som barnesete.
Det er din avgjørelse.
Åpne kofferten nå.
- Er det splintbomber? - Sånne som ble brukt i FN-angrepet.
- Og for å drepe Sunil Bakshi. - Drepte en sånn her ham?
Ja, den splittet ham i atomer, det ble ingenting igjen.
Kvinnen du har gjort alt dette for...
Du elsker henne, eller hva?
Bare kjærligheten kan gjøre en mann så teit.
Ingenting igjen, sier du? Burde være lett å rydde opp etterpå.
Hva gjør du? Kom tilbake! Stopp!
Han blir sprø. Joey sliter.
Forvandlingen er tøff nok fysisk, og enda verre psykisk.
Det gikk ikke å snakke, og Mack framstår ikke som en teddybjørn.
- Du sa jo at jeg er en teddybjørn. - Og du sa at han ville bli drept.
Jeg trenger hjelp. Og én person er bedre enn noen annen på det.
Lincoln? Vil du virkelig det om igjen?
Han kan hjelpe oss å ta dem inn. Han er lege, vi har ikke styring på sånt.
- Han var ikke særlig fysen sist. - Jeg vil prøve igjen.
Mack. Hva synes du?
Jeg syns ikke han skal få gå løs. Jeg sleper ham gjerne med hit-
- men hvis Daisy kan snakke med ham, kan han kanskje hjelpe oss.
Dra begge to. Rekvirer et team og en Quinjet.
Coulson! Vi fant henne.
Våpenet er en prototyp fra Darpa. Vi overvåket Darpas anlegg.
Hun besøker kontoret i DC nå og da.
- Finnes det en åpning? - En liten.
Hun går derfra, ved nitiden, med en liten vaktstyrke.
De slippes av ved togstasjonen.
De kjøper kaffe til henne, men hun tar 21.35-toget alene.
Hun sitter med kaffen sin og svarer på e-poster.
Det er den eneste gangen hun er alene.
- Du er ikke lett å få tak i. - Ikke?
Med deg var det ingen problemer.
Jeg teller fremdeles på fingrene, men de er nok flere enn oss.
- Oppfattet. Takk, Hunter. - Jeg kunne ikke bare sende en bil.
Hva skal jeg kalle deg? Mrs. Kinley? Ms. McBride? Du har mange navn.
- Kall meg Rosalind. - Det navnet brukte du på NASA.
Der holder de seg til etternavn. Det er som en pilotskole.
- Du kom fra forsvarsdepartementet. - Nå for tiden samarbeider de.
Du har en tendens til å forsvinne og dukke opp i andre byråer.
- Jeg snakker med et spøkelse. - Og jeg med et lik.
Jeg har også undersøkt. Offisielt finnes ikke S.H.I.E.L.D.
Og du ble drept lenge før byrået du jobbet for ble erklært dødt.
Dere stiger opp av asken. Var jeg ikke nysgjerrig, ville jeg vært redd.
- Ingenting skremmer vel deg? - Jo.
Men jeg skremmes sannelig ikke av at dere overvåker meg som KGB.
Det vet jeg ingenting om. Du har samarbeidet mer med russerne.
Og jeg har ikke vært på Tahiti, men det skal visst være helt magisk.
Vi liker hemmeligheter, men mine er gammeldagse sett mot dine.
- Man må henge med i tiden. - Derfor vil jeg fengsle deg nå.
- To team står ved neste stasjon. - Et team hver. Jeg er rå på matte.
Håper at vi kan snakke videre senere.
Jeg kan si hva du vil vite nå. Det føles unødvendig å fengsle meg.
Fint at du er så medgjørlig. Fortell, da... Hvor gjemmer du dem?
- Er du ferdig med runden, Lincoln? - Pasienten i 305 er pratsom.
- Dere skulle la meg være. - Det er viktig.
Jeg vet ingenting om den der stenen. Det med vennen din var synd.
Vi har funnet en ny Inhuman. Du vet at det kommer flere.
Ingen er bedre til å hjelpe dem med forvandlingen. Det er en gave, sa du.
Jeg tok feil. Jeg gjentok en løgn som de tvang på meg.
Det er en forbannelse.
- Jeg skjønner at du skaper et liv... - Ja, så hold deg unna. Vær så snill.
- Men arven vår... - La den dø.
- Du går ikke før hun er ferdig. - Jeg har gjort det ganske klart...
Jeg tar ikke ordre fra noen lenger.
De er en trussel, og jeg nøytraliserer dem.
Med alle midler, antar jeg. Og hvem er sjefen din?
Mr. Coulson, det er jeg som er sjef. Naturlovene har forandret seg.
Inntil våre lover speiler det, kan vi bare gjøre det som føles riktig.
Jeg er enig. Tror jeg.
Så jeg forstår at du dreper folk, men dem du beskytter...
Dreper? Jeg har ikke drept noen. Men noen har forsvunnet.
Hvordan forklarer du likene vi fant, skutt med et slags energivåpen?
- Det var ikke oss. - Ikke oss heller.
- Vent... Er vi plutselig ærlige nå? - Hvem er det da som dreper dem?
Slipp meg!
Vær glad for at vi ikke tok deg inn for det du gjorde på skipet.
- Ofrene dine klarte seg knapt. - Da vet du hva jeg er i stand til.
- Jeg er ikke redd for deg. - Det burde du være.
Lincoln... Ro deg ned.
Det er ikke meg.
Stans!
- Hvor er Inhumanen? - Jeg vet ikke!
Glem det.
- Vi må slå til med alt vi har! - Da trenger jeg et større våpen.
Eller øksa mi. Eller kanskje en kombinasjon av gevær og øks.
Skal vi inn her? Virker rimelig.
Alarmsentralen.
Hvis det ringer til oss begge to, så vet vi nok hva det handler om.
Du får unnskylde meg.
Jeg må ta den opp av lomma. Ellers ringer det i all evighet.
- Dere undersøkte visst ikke så nøye. - Så mange? På et sykehus?
Hvor nær er innsatsstyrken?
Han er borte!
- Bli med oss. Vi kan beskytte deg. - Livet mitt er rasert.
Daisy, han får klare seg selv! Vi må dra, de jager deg også!
Vil du fortelle hvorfor du ikke snakker med meg?
Fordi
man ikke skal se bruden før bryllupet.
Skal vi, eller ikke?
Jeg ba om å få tilbake ringen for at det var jeg som betalte den.
Men takk, melodramatikkens mester.
Og du var ikke melodramatisk på dødsleiet ditt? "Jeg kan ikke mer."
Jeg mente å late som om ikke...
Du vet.
Jeg mente ikke den tragiske tabben å gifte oss. Igjen.
Kall det hva du vil, men du har ringen
og vi ligger sammen regelmessig, så det er bare et papir som mangler.
- Og ringen din, som er borte. - Jeg vet nøyaktig hvor den er.
Jeg mangler bare dykkerutstyret som kreves.
- Den der ringen er bedriten. - Jeg ville ha et minne.
Hvis du virkelig har bestemt deg.
Jeg gir meg etter ham, Bob. Coulson har gitt meg grønt lys.
Jeg har sjekket opp Hydra. Jeg må kjøre i gang.
Vi skulle vente til jeg hentet meg inn, og jeg blir sterkere hele tiden.
Jeg klarer meg bedre uten deg. Jeg skal jakte på den jævelen.
Det skjer.
Jeg vil snakke om våre borgeres økte uro
over trusler som ikke er av denne verden.
Jeg trenger ikke minne dere om New York, London og Sokovia.
Tragediene blir både flere og verre.
Og organisasjonen som skulle beskytte oss, S.H.I.E.L.D.
har fly som regner ned over hovedstaden vår.
Hver dag står vi overfor nye farer som fyller våre gater med kaos.
Jeg har skapt en gruppe som skal nøytralisere disse romvesenene.
Avansert Trusselgruppe, ATCU
har tillatelse til å handle med den styrke som situasjonen krever.
Naturlovene har forandret seg.
Inntil våre lover speiler det, kan vi bare gjøre det som føles riktig.
Det er virkelig du som er sjefen.
Hva sier De om rapportene om en utenomjordisk smitte?
Det er rykter som er til for å øke seertall, og forårsake hysteri.
ATCU tar alle muligheter på ytterste alvor.
Bør ikke allmennheten informeres?
Vi bør være forsiktige med hva vi kaller det. Vi vil ikke ha panikk.
Alle truslene kommer til å elimineres.
- Finnes det smittede iblant oss? - Takk. Det var alt for i dag.
Jeg har hatt en hemmelighet tidligere.
Jeg hadde det fælt til jeg åpnet meg.
Denne hemmeligheten er verdenen ikke klar for.
- Jeg har ventet lenge. - Det var min siste sjanse.
Du har trodd at du har hatt svaret før.
Du har overveid alle mulige svar. Bortsett fra det åpenbare.
Du trodde at Simmons var fast inne i monolitten, men den er helt solid.
Da du hørte om Pym, trodde du hun krympet til mikroskopisk størrelse.
Men ingenting tydet på det. Og nå...
Og nå tror jeg... Jeg vet at det er et svart hull!
Det er mørk materie i fast form, som kan bøye romtiden.
Denne kommer til å fortelle oss nøyaktig hva monolitten er, så...
- Skal vi se om dataen kan tyde... - Det er hebraisk.
Det er bare ett ord.
Hva betyr det?
Døden.
Fitz. Jeg drar til Sheffield. Jemmas familie må få vite at hun er savnet.
De må kunne gå videre, akkurat som oss.
Du har aldri gitt opp, og det kommer jeg alltid til å respektere deg for
men se deg rundt. Vi trenger deg.
Vi trenger din store hjerne og hjertet ditt her.
Jeg savner henne også. Jeg har problemer med å akseptere det.
Alt! Jeg er inne på min tredje hand, men ingenting vil føles normalt.
May stakk, så jeg mistet min høyre hånd også. Vi må akseptere det.
Og si adjø.
Vi må si adjø. Jemma ville ønske at vi gjorde det.
Ok?
Gjør noe.
Gjør noe!
Oversettelse: Siri-Ann Dønnestad www.sdimedia.com